Атанас Далчев
Пладня

chitanka.info

Аз и стаята сме в сянка двама,

но на двора грее ярко лето.

Въздухът трепери като пламък.

Бялата стена отсреща свети.

Там стои една жена и пее,

с песен мие белия прозорец;

напевът е строен като нея

и като плътта й сластно-морен.

Спи дълбоко пладнята. Не лъхва

над деня отнийде лъх, ни вятър.

Съхнат устните, кръвта ми съхне.

Пее младата жена: разклатен

от ръката й, прозорецът немирно

свети срещу слънцето и пълни

сянката на стаята ми с мълнии.

1929 г.

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.